älskling
enligt NEO är ordet ”hist.; sedan 1773”. Här smeknamn för kuk. ”Min älskling du är i min ros*”. Travesti på Evert Taubes (1890—1976) ”Min älskling du är som en ros.”
fornsvenska älskoghe, fornisländska elskhug; erotisk kärlek, kär person. I uttrycket älskogha vili; "tillmötesgående af) [ngns] älskogsbegär." (Söderwall 1914) Från samma källa kommer älskogs luste; kärleksnjutning. Enligt SO ”hist.: sedan 1430-talet (Prosadikter fån Sveriges medeltid).” Ordet bildat av älska och håg, med bortfallet h i (h)åg. Tidigare även om Guds- och moderskärlek s k ren kärlek, men numera blott om könskärlek och då ofta med skämtsam anspelning.
I Ordspråksboken kap 7 berättas om Den omoraliska kvinnan: ”Hon tog nu honom fatt och kysste honom och sade till honom med fräckhet i sin uppsyn: ’Jag har bäddat min säng med sköna täcken, med brokigt linne från Egypten. [...] Kom låt oss förnöja oss med kärlek intill morgonen, och förlusta oss med varandra i älskog’.” (Bib 1981) ”En fullsaftig ynglings nerver och ådror kunna hava onaturlig benägenhet till de rörelser och uttömningar av sädesvätskan som förefalla vid älskogsnjutningen.” (Nyström 1921) ”Men den (erotisk fantasi) har i gengäld förföljt mig länge, och den är alltid likadan utan variation — med undantag av en enda gång, då jag fick orgasm vid tanken på älskog med en präktig, imaginär son.” (Brøgger 1974) Även älskogskrank; kåt. ”Hist.: sedan 1777”. (NEO)
Min jämtländske sagesman (f 1929) berättar om en i och för sig begriplig missuppfattning av ordet älskog. I den handskrivna katalogen i ortens IOGT-bibliotek hade en bibliotekarie i början av 1900-talet som boktitel fört in ”Ung älgskog” för H Pontoppidans bok ”Ung älskog”. I sin roman Montecore (2006) tar Jonas Hassen Khemeiri upp både älgskog och vildhare (vildhavre).
se brand.
kåt*. ”Hist.: sedan 1777.” (SO) Krank = sjuk. "Han blev nu fåfäng, älskogskrank och sällskapssjuk. Han började gå på teater och hänga efter aktriser, klottra vers och låta trycka dem." (Boswell 1951)
se lek.
se muskel.
(euf) kvinnans könsorgan. Ordet från Stefan Hammarén (Vita brevet 2006) där det bl a heter: ”... lega älskälvsboet krypinknackpå ...” Se även bo (1).
(euf) 1 bög efter engelska fairy; fe, älva. ”En kväll kom min mor in till mig när jag höll på att lägga mig. Hon sa att jag inte fick krama och kyssa min kompis (en tolvåring kamrat) längre. Jag frågade varför. Hon sa att det fanns älvor — eller snarare människor som var som älvor. Plötsligt fylldes världen med magi för en stund. [...] Men sen började hon en lång förklaring som jag inte begrep ett dugg av och talade om män som tycker om män istället för kvinnor.” (Hite 1982) 2 (sym) älva, elva, snor som rinner ur båda näsborrarna och bildar siffran elva.
(sl) ha god ämnesomsättning; spy, kräkas.
fornsvenska ænde, norska och danska ende; ett gemensamt germanskt ord t ex tyska Ende och engelska end. Slutet på någonting. Ordet ”hist.: sedan 1821." (SO) Men ända är äldre än så. Nordstrand (1973) har med följande utdrag från en bellmansk dryckesvisa (1700-t) ”Drick sista droppen; /Nu tumlar kroppen,/ Kom afund, skåda, kyss oss i änd". 1 ända är ett neutralt ord för den sak som kallas bak, men användandet av ordet kan ändå ta en ände med förskräckelse, något som följande exempel ur Stilblommor och grodor (Holmkvist 1962) vittnar om: ”Allting haver en ända, så ock Napoleon”, samt ”Ett metspö är upphittat av en fröken, som har en blykula i ändan”. ”Kraftiga ben, rundhöftad och svällande bred över ändan.” (Arendorff 1949) 2 (sl) bli mör i ändan; dö. 3 (euf) blöt i ändan; havande. ”... eller gick det för dig som för lappgumman som två gånger under livet blivit blöt i ändan och första gången glömt att fråga efter namnet på nybyggaren, och den gången hade det behövts för det blev en pojktölp, andra gången var det inte så noga.” (Pohjanen 1984)
fornsvenska ändalykt, ändelökt; "slut, i sht om lifvets slut el. sista tid." (Söderwall 1914) Men i fornsvenskan finns också betydelsen stuss. Uttrycket han mötte sin ändalykt; han är slut, död. 1 (euf) stuss, röv. Ordet sammansatt av ända, ände* och fornsvenska och svensk dialekt lykt; slut. Ordet känt i fornsvenskan i betydelsen stuss*. Lykt är en bildning till lycka; stänga. Ibland, vid t ex domstolsförhandlingar, talar om att ”förhandlingarna hölls inom lyckta dörrar”. ”Inte behöver min ändalykt bli större än den redan e av Guds försorg.” (Kallenberg 1999) "Sonen går full med lungesot, enda sonen, dageligen spör sin ändalykt." (Linné [1700-t] 2022 s 61) "Han har fått den på ett kontrakt mä den onde* förstås. Å dä kontraktet löper nog ut med tiden. Dä kommer att gå rackarn* illa på ändalykten." (Rackarens Johannes ur Moberg 2023)
(lmo) avträde, toalett.
fornsvenska ända tharmber. Jämför äldre nordhögtyska endeldarm. Den sista, raka biten av tarmkanalen fram till ändtarmsöppningen. Uppgift från Söderlund (1900) som också har citatet: "hans tarma wara losnadhe j honom ok syndher slitne." (Sagan om Didrik af Bern. Utg. af G. O. Hylthén-Cavallius 1850—1854) Ordet "hist.: sedan senare hälften av 1400-talet." (Latinskt-svenskt glossarium) (SO) "Morfar kom han till mötes å förde genast in ett par fingrar i hans lättretade ändtarm å kysste han ömt å hett.” (Teratologen 2003) "En gång var det en kvinna som hade ändtarmen full av skit. Det fungerade som glidmedel samtidigt.” (Nielsen: Bland två. Subaltern 3/2006) Se även tarm.
(sl) bög*. ”Glöm inte att kika extra noga från A till Ä, sa Bäckström. Ö kan du strunta i däremot. [...] Ja, i telefonboken hans. Från analakrobat till ändtarmsartist.” (Persson 2003)
(sl) bög*, homosexuell. ”Som svar slog dom ner mä, förgrep sä på min ännu jungfruliga ändtarm å bar mä avsmullen till den avfrostade isboden bakom Efraims garveri, där ja stängdes in.” (Teratologen 1998)
1 fitta i uttrycket våt strandäng som ordet fitta möjligen kan härledas från. Se vidare under fitta. Norsk slang har den våte enga; kvinnligt könsorgan.
(sym) höra änglarna sjunga; få orgasm. Även änglapiss för nattlig sädesuttömning under drömpipa*. Danskan har englefisse för samma sak. Änglarna är ju enligt folktron feminina. Fallen ängel (åld); prostituerad.
(sl) ta ett dopp i änglagård; knulla.
(euf) ironisk benämning på kvinna som mot betalning tog emot oönskade spädbarn (ibland även äldre fosterbarn) och sedan vanvårdade dem så att de dog. Vanligt förekommande under 1800-talet. ”Signe förstår av Fias uppsyn att de tänker samma tankar. En änglamakerska står framför dem, en sån som fortast möjligt förpassar små oönskade människobarn till himlen.” (Kallenberg 1999)
(sl) "dåligt, svagt kaffe". (Dahlman 2012) Se även piss, pissa.